Kvety beznádeje

Mária Nováková

Autor

Vydavateľ

Licencia

Vydanie

Autor obálky

Mária Nováková

Greenie knižnica

CC-BY-NC-ND

Prvé (2021)

Pavel Sekerák

O knihe

Prvá zbierka Márie Novákovej, vydaná po približne troch rokoch od básnickej zbierky Čierny sneh, je temná, smutná a až príliš realistická. Desať básní hovorí o osamelosti či beznádeji, ako i plánoch na skvelú budúcnosť, ktoré stroskotali už v minulosti.

Nastúpte na svoju cestu do neznáma, ktoré bol nútený aspoň čiastočne spoznať každý z nás. Poézia je zmesou reality a snov, pričom zakódované vnútorné myšlienky sa často nehodia ani jedného z týchto prostredí. Aj to je možnou úlohou poézie – vypísať sa z problémov, na ktoré neexistuje riešenie.

Obsah

Kvety beznádeje 1

O knihe 2

Obsah 3

Namiesto úvodu 4

Spánok smutných čerešní 5

Malý krok do prázdnoty 6

Letná 7

Lístok do neznáma 8

Opačná a moderne staromódna 9

Nedostatočne romantická 10

Blázni 11

Kvety beznádeje 12

Priveľmi dospelá, priveľmi pohrebná 13

Vianočne sebestačná 14

Namiesto úvodu

Sme pánmi celého vesmíru

lenže ten vesmír nepatrí nám

upáľme aj dnes dobrú vílu

priblíži nás dnes to ku hviezdam?

Spánok smutných čerešní

Spánok smutných čerešní

znovu zapadá prachom

máloktorú naozaj poteší

život na svete... akom?

Nedospelé mladé ženy

niekde nazvané dievčatá

túžia po úskaliach zmeny

z blata znovu do blata.

Minuté sú staré túžby

realita ich zabila

život zrazu nie je pružný

dovi, dopo, spasiba.

Krutý svet a letáčiky

vraj nádherná budúcnosť

alebo návrat do reality

kde je láska minulosť.

Peniaze vraj vládnu svetom

aj svetom ľudí čo ich nemajú

trhajú im budúcnosť guľometom

hlavne nech o tom nespievajú.

Malý krok do prázdnoty

Dnes sa rýchlo učíme

čo nič nevedieť znamená

len ležať niekde pri klíme

ktorá nami nie je poctená.

Smerujeme do prázdnoty

všetko zaujímavé je za nami

osoby a obsadenia z hmoty

ktorú niekto zaženie novinami.

Sme králi svojich kráľovstiev

v ktorých nechce nikto žiť

deathmetal a ani gospel

nevie našim ušiam očariť.

Nasledujeme nové trendy

ako už nebyť človekom

nebyť po múdrostiach smädný

ale stále ziapať po niekom.

Dokazujeme kto má aké fajly

ukazujeme prstom na jednotku

a to sme sa kedysi veľmi báli

že nestretneme podobnú osôbku.

Letná

Vivaldi mal svoje leto

my zas letné lásky

lúky plné krásnych kvetov

alergény pre botasky

Veľké myšlienky neboli

máme však krásne spomienky

na dotyk, ktorý nebolí

malí sme a či priveľkí?

Dotyky pier, ruka v ruke

jedna melódia pre dvoch ľudí

dlane nie sú vôbec suché

keď dvojica spolu blúdi

Všetci vyhrávajú každý deň

žiadne prehry nie sú v hre

krásne dni a s nimi sen

je to všetko skutočné

Prichádza leto a svet je iný

ale aj ten iný svet má koniec

skôr skončia prázdniny

skončí sa čas prenádherných slovies

Lístok do neznáma

Lístok do neznáma

spiatočný nie je nutný

keď len ďalšia dráma

je ako voda v studni

Lístok za celú výplatu

k tomu požičané groše

na cestu nenápadnú

s cieľom dostať sa z kože

Do kože sa nezmestíme

na to sme veľkí páni

dnes radšej iných viníme

za život nepodstatný

Poznáme len chuť odísť

do krajín, ktoré nepoznáme

zmiznúť a zanechať plody

chamtivosti a "máme na saláme"

Bude to veľmi dlhá cesta

odísť od ľudskosti už vieme

len či vieme aj prestáť

to, že sa už nemilujeme

Opačná a moderne staromódna

Tentoraz bez vďaky

neďakujem vám pekne

bez slnka, len mraky

dúfam, že vás nestretnem

Štátom krásne prikázaná irónia

katastrofa na počkanie

zoberte si lístok, moja milá

skôr, než hystéria vzplanie

Lístok pre dospelú

do detského kútika

nesmelú, tak veru

je tam voodoo bábika!

Mladneme všetci

vítame najnovší mor

Nevieme? Že či!

Človek je mysliaci tvor

Chceme sa vyplakať

na každom ramene

Šťastenu odlákať

Dunaj však nechceme

Nedostatočne romantická

Moje a aj tvoje sny

vo spoločnom objatí

ale ty si nervózny

zas si pustil do gatí

Namiesto spoločných básní

tragédia na pokračovanie

keď už chrápeš, aspoň zhasni

inak zas uvidíš, čo sa stane!

Ja chcem nežné pohladenie

ty vstávaš päť tridsať osem

víkend možno, cez týždeň nie

žiadne zlatko, no tak, poď sem!

Citovo sme sa celkom odcudzili

spím vedľa molekúl osamelosti

smútok sa k zas nám rýchlo šíri

verila som, že si dobrák od kosti

Len sila zvyku, či už padla?

Máme svoj vlastný Múr nárekov?

Stiekli tie sny do umývadla?

Už z teba neviem byť namäkko?

Blázni

Máme byť ticho, keď nás trápi

že nemá nikto z nás čo povedať

potom sú hluční len tí trápni

ako v lete vianočná koleda

Rozum na plné obrátky

naše pery sú nehybné

v mene otca, ducha, matky

všetkých, čo sú v tom nevinne

Dnešný svet nie je o nevinnosti

tak ľahko sa ukazuje prstom

šampión nerovnosti sa zhostí

vlády ešte aj nad našim smutnom

Máme šašov v každom odtieni

aj čiernejších ako temná noc

aj hnedá a červená raz zozelení

zavoláme vlastný rozum na pomoc?

Počkáme, kým vonku na terase

tí, ktorých hlupáci volili

podpália naše nádeje... zase

zatiaľ čo sme slzy ronili

Kvety beznádeje

Nesiem ti kvety beznádeje

odtrhnuté, dnes boli na rade

pre človeka, ktorý sa smeje

práci ľuďom v tej tajnej záhrade

Záhrada plná zvláštnych kvetov

kvety na podporenie zvracania

i tie, ktoré za každou vetou

pridávajú slová čo nám bránia

Bránia nám povedať pravdu

tak podporujú klamstvá od hlúpych

tvrdia, že každého zavrú

ku kvetom jedovatým na dotyk

Kvety nie sú tak jedovaté

ako slová niektorých ľudí

ktorí popri všetkej tej vate

vedia v nenávisti zablúdiť

Dnes ti nesiem len jeden kvietok

ale mám ich celú záhradu

každý jeden už dobre vie to

beznádej k slovnému základu

Priveľmi dospelá, priveľmi pohrebná

Slzy, žalmy

na programe

dávne pravdy

láska k mame

Spomienky a fantázie

každý rok, v presnom poradí

pre človeka, čo už nežije

nie je nikto kto ho nahradí

Navštevujem stále hroby

len spomienky a kamene

dokedy? Do akej doby?

Je to len samé trápenie?

Nechcem žiť len pre minulosť

ani pre jej podmienky

žijem s láskou, nie je to dosť?

nie je žiaľ už dosť veľký?

Spomínam si v každej izbe

netreba žiadny cintorín

aké sme si boli blízke

nechcem dať popol do kvetín...

Vianočne sebestačná

Znovu slávim Vianočné sviatky

zvláštny pocit, bez slávy

život sa nehrá, je vratký

osamelých nikdy nechváli

Mám tak veľa prázdnych tanierov

nemá kto zdvihnúť kapustnicu

aj toto robí ženu ženou

čakať a dúfať aj v mŕtvicu

Darčeky pre jednu osobu

netreba červenú stuhu

len rovinu, veľmi osobnú

kde netreba priestor pre druhú

Dnes tu nie sú druhé duše

nikto nezvoní pri dverách

sneh padá medzi vankúše

strecha prianí je slamená

Krásne priania sú stále také isté

zdajú sa byť osobnostne vzdialené

vidím nádej? Aspoň trochu hmliste?

Hlava nie je na žiadnom ramene

Table of Contents

Kvety beznádeje 1

O knihe 2

Obsah 3

Namiesto úvodu 4

Spánok smutných čerešní 5

Malý krok do prázdnoty 6

Letná 7

Lístok do neznáma 8

Opačná a moderne staromódna 9

Nedostatočne romantická 10

Blázni 11

Kvety beznádeje 12

Priveľmi dospelá, priveľmi pohrebná 13

Vianočne sebestačná 14