Len tak si žiť

Autor

Vydavateľ

Licencia

Vydanie

Autor obálky

Igor Novák

Greenie knižnica

CC-BY-NC-ND

Prvé (2023)

FotoCirbes

O knihe

Názov knihy a prvej básne môže navodzovať dojem bezstarostnej prechádzky životom. Bolo by to možno príjemné, no možno aj nie. Tak ako každá slza má svoj príbeh, tak aj život prináša ten svoj. Aj tá, ktorá z oka nikdy nevýjde. Pohľad z balkóna nemocnice mi poskytol možnosť vidieť príbehy týchto emócií. Slzy radosti, smútku, či lásky. Čas ako mena a bolesť ako prostriedok na pochopenie. Venované všetkým milovaným, nemilovaným, obetavým, opusteným, zabudnutým, odmietnutým, prijatým i neprijatým.

Obsah

Len tak si žiť 1

O knihe 2

Len tak si žiť 4

Náš útulný starý karavan 5

Náš svet 6

Zahodení 7

Opustení 8

Sobota 9

Nedeľa 11

Sám so sebou 12

Túžba 13

Vratko 14

Poklady malých rúk 15

Dianka 16

Detské sny 17

Traja 18

Pohľad domov 20

Slza v Toskánsku 21

Slzy lásky 22

Vodopád 23

Isabel 24

Spálená 25

Neistá 26

Stratená 27

Zjavená 28

Vyvolená 29

Divoká 30

Rimanka 31

Crixus 32

Gannicus 33

Agron 34

Nezlomní 35

Sloboda 36

Pirát 37

Burza 38

Továreň na sny 39

Čistá duša 40

Dag mari – Slávny deň 41

Ragnarøkkr – Súmrak bohov 42

Viking 43

Severka 46

Morena 47

Lesana 48

O medveďoch a ľuďoch 49

Víla zo sídliska 50

Drakulka Karkulka 51

Anjeli 52

Sám sebou 53

Prečo? 54

More citov 56

Údolie lásky 58

Pomník 59

Láska a mier 60

Zabudnutí 61

Hviezda 62

Svetlo 63

Otázka a odpoveď 64

Sopka 65

Voľný pád 66

Myšlienky 67

Všetko alebo nič 68

Čarodejnica 69

Zuzana 70

Falošný 71

Mamon 72

Démon 73

Odmietnutý 74

Neprijatý 75

Bohatý 76

Plody 77

Deň a noc 79

Lásky kvet 80

Vrchol slov 81

Riadky lásky 82

Nakresli na kameň 83

Prameň 84

Košické leto 85

Amfiteáter 86

Slzy kométy 87

Splav 88

Len tak si žiť

Len tak si skočiť do mesta

a bezcieľne sa túlať.

Veď načo je nám tisíc slov,

keď nie je žiadny súlad.

Budeme len tak za ruky,

bez citov a emócie.

Necítiť žiadny súzvuk

a ani žiadne melódie.

Kde je tá naša kapela?

Tiež asi len tak chodí.

Čo nocí s nami prebdela,

tak ako sa jej vodí?

Dnes asi len tak skončíme

v Ponorke či u Apoštolov.

Len či sa tam všetci zmestíme,

či majú tam dosť stolov?

Mnoho tulákov v meste

dnes len tak chodí.

Neviem odhadnúť, prečo?

Asi sa im len tak vodí.

Snáď to nebude aj náš prípad

zapadnúť v bahne po kolená.

Snáď dostanem lepší nápad,

ktorý sa tu len tak poneviera…

Náš útulný starý karavan

Náš útulný starý karavan,

s ním nie si nikdy nikde sám.

So zážitkami pred nami

máme celý svet na dlani.

Buď v ňom alebo na tráve

si ty on, či v plnej zostave.

Sledujúc nočnú oblohu

ti pristál príbeh na nohu.

Píšeš si texty, básne, romány

a ďalší krásny deň je za nami.

V diaľke zaľúbení už čakajú

na ďalšie básne z karavanu.

Tak vydajme sa v ústrety

spolu na krásne výlety.

Kde bude dobre všetkým nám,

je náš útulný starý karavan…

Náš svet

Učila ma lietať

medzi skalami,

ktoré sa mi zdali,

že sú pred nami.

Celé hory v nás,

čo iný nevidí.

Vnútri mnoho trás

nik nezávidí.

Kde mnohí kráčali,

ona stála tam.

Nechcela ma nechať,

aby som bol sám.

Vnútri, v mojom svete

bez bolestí, rán.

Máte to čo chcete,

aj ja to už mám.

Ostali sme spolu

vnútri zviazaní.

Neviem, kto má smolu,

kto je zranený.

My žijeme v našom

šťastní a bez lží.

Kráčame tým svetom,

kde na pravde záleží…

Zahodení

Zahoď prosím seba,

ani mňa netreba.

Zahoďme sa spolu

k jazeru, na kolu.

Zahoďme kamene,

čo zodvihneš zo zeme.

Zahoďme aj skaly,

keď nerozprávali.

Ako si sa bála,

keď si bola sama.

Keď sme boli každý

a mysleli navždy.

Zahodení svetom

aj keď bolo leto.

Prečo nebyť kvetom?

Možno snáď on vie to.

Prečo zahodení

nekráčajú s nami,

ale ukrytí sú

doma za dverami…?

Opustení

Keď podáva si ruka

kľučku s rukou.

Jedna muka strieda

druhú muku s mukou.

Keď bolesť

o bolesti vraví.

Časom sa všetko

uzdraví a spraví.

Keď nie pozitívne,

ale negatívne správy.

A všetci správajú sa

ako vtáci draví.

Keď kvapka steká

v potok, rieku, more.

Nik nehľadí už

na zapálené zore.

Prečo vtedy opúšťame

naše sny a lásky?

Mysliac, že aj bez nich

budeme tu šťastní…

Sobota

Je sobota poobede

a ja na slnku ležím.

Čas sa trochu spomalil,

už nám tak nebeží.

Víkend nám možnosti

oddychu dáva.

Medzi tým písaním

prišla mi správa.

Či večer

niekde vyrazíme?

V meste to vraj

už teraz žije.

Ja som však

hlavou v mojej básni.

Čo bude večer

sa samo vyjasní.

Na správu hneď ešte

neodpoviem.

Nechám čas plynúť,

to predsa smiem.

Prečo sa niekam plašiť?

Prečo ľudí vždy strašiť?

Je sobota, pokoj v duši,

tak nedaj sa nikým rušiť.

Užívaj nielen víkend,

veď čo má prísť, to príde.

Nedaj sa vyviesť z miery,

kto ťa má rád ti verí.

Sobota je tu, je naša,

pohodu úsmev prináša.

A večer ešte len príde,

slnko je tu, kým neodíde.

Zároveň píšem si slová,

partia mi z mesta volá.

Dopíš a poď medzi nás,

je sobota, ten správny čas…

Nedeľa

Zvony z vonka znejú

aj túto nedeľu.

Je tu čas oddychu,

odmietajme pýchu.

Vône rôznych jedál

cítiť vzduchom lietať.

Leťme spolu s nimi,

budeme šťastnými.

Za obedom oddych

ako v Provensálsku.

Potom prídu známi,

zvítajú sa s nami.

V kľude, bez starostí,

vítaš doma hostí.

Len tak, na návšteve,

pri zákusku, káve.

Je siedmy deň v týždni,

ničím neublíži.

Poskytuje pokoj,

šírme ho navôkol.

Precíťme si spolu

tie nádherné chvíle.

Nebuďme vzdialení

od seba na míle.

Ako bratia, sestry,

jedna rodina.

Nedeľa je krásna,

práve začína…

Sám so sebou

Bojuješ sám so sebou,

so svojou silnou ozvenou.

Nehodláš pred ňou ustúpiť,

dnes večer musíš zvíťaziť.

Každý deň ten istý boj,

najťažší je sám so sebou.

Prečo to tak musí byť,

problém sám so sebou žiť?

Nikdy tvoje ja ti nepovie,

čo vlastne od teba chce.

Domyslieť si musíš sám,

alebo sa ďalej klam.

Pravdu v sebe nedusiť,

snaž sa o to pokúsiť.

Inak boj je stratený,

keď lož pravdu zatieni…

Túžba

Keď sa žena hrá na muža,

asi nechce byť už ruža.

Ale tŕne nevadia jej,

tak poďme pekne ďalej.

Hlava velí, no telo nechce,

ani pre víťazné vence.

Nezmení si meno,

radšej rozsekne poleno.

Sila v nej už rastie,

trebalo by chrastie.

Na založenie ohňa,

nech sa zaujíma o mňa.

Veď v tele muža žeby,

to nie je pre nás, ženy.

Ja nie som masochistka

a futbal tiež nepískam.

Ostanem radšej jemnou,

uvarím tebe jedlo.

A ty sa umy predtým,

než vlezieš mi do perín.

Skúsenosť mužskej duše

ako šíp z Tellovej kuše.

Zasiahol do jablka,

chcem opäť môjho vlka.

Ja vlčica tvoja biela,

objav vo mne anjela.

A už nevrč na mňa,

som tu tak nenápadná.

Byť súčasťou mužskej hlavy

ma už fakt prestáva baviť.

Vraciam sa radšej k žene,

nemením nič na mene…

Vratko

Dnes v noci

nepôjdeme spať.

Dnes v noci

chcem sa ešte smiať.

Spln mesiaca

nám zavelí.

Dnes v noci

sa nejde do perín.

Ak myslíš,

že to zastavíš.

Tak ja mám

vážne obavy.

Že nevieš,

o čom dnes to je.

Ten mesiac dnes

už nezájde.

My budeme

sa smiať a hrať.

Pri splne spolu

pretekať.

On pozerá sa

celý čas.

Kedy Vratko

odtrhne mu vlas…

Poklady malých rúk

Ako myšlienky v snoch

vidíme padať sneh na horách,

kde zjavil sa tento deň.

Kto pastelkou píše po stenách,

tomu súdený úsmev je.

Nech celý byt pokreslí farbami,

oči sa smejú v nás.

Náš svet je chránený horami,

cítime jemný hlas.

Významy stratili významy,

to skutočné objaví.

Ten, kto nevidí iba očami,

čas skúsme spomaliť.

Ceruzky, farbičky, pastelky

obrázky po stenách.

Galéria lásky nevinných

je jediná nádej v nás…

Dianka

Pomaly už zhasínajú svetlá,

rozmýšľam, koho by som stretla.

Možno len samú seba v sebe,

som šťastná tu a teraz pri tebe.

Padajú hviezdy, slzy, viečka,

možno traktory aj vlečka.

Veď aj keby celý vesmír,

hlavne, že vedľa teba zaspím.

Sme dve rozprávkové víly,

o ktorých všetci by len snili.

My tancujeme vo sne

usmievavé a bosé.

Celú noc až do rána

plávala morská panna.

Dievčatko so zápalkami

usmej sa na mňa, mami…

Detské sny

Zatváram oči do sveta,

kde strácajú sa dni.

Hviezdy a moja planéta,

kto kradne deťom sny?

Jeden byť s druhým spojený,

v skalách je mnoho drám.

Pohľady očí nevinných,

z obrazu zostal rám.

Túžia len nebyť samými

na ihrisku dospelých.

Písané v dušiach zranených,

smútok ukrytý v nich.

Korytá riek vyschli, v nádeji

pravdu snáď odhalí.

Keď malí strácajú veľké sny

všetci sme stratení…

Traja

Osem rokov,

tých dlhých

osem rokov.

Pár krokov,

pár krokov

a detských skokov.

Len tak si prišla

a mne ju nechala.

Peniaze zobrala

a odletela.

A ja som zrazu

ostal s ňou.

Malou, plačúcou

Princeznou.

Po rokoch

sa tu zjavuješ.

Snáď nečakáš,

že viem čo chceš?

Tri tiene,

smer škola,

ja, otec

a mama volá.

Ja viem,

že si ma chránil,

keď milosrdným

klamstvom

si moju

detskú dušu bránil.

Naša rodina

sme boli dvaja.

Od dnes nás dvoch

mama spája.

Tak namiesto dvoch,

teraz od mája,

buďme už, prosím,

spolu my traja…

Pohľad domov

Ponorím sa do mesta,

do duší básnikov.

Prechádzkou hladiť, netrestať,

roztaviť chladný kov.

Svetlá v uliciach náhodných

mi zapaľujú sen.

Spomienky z tmy o stratených,

vymeniť noc za deň.

Návrat v pamäti pohľadov

premieta ako film.

Dlaň s dlaňou, oči na domov,

prvá z posledných síl.

V zemi sa stratiť, navrátiť,

kde patrí každý z nás.

Čo dušou básnik precíti,

počúvam jeho hlas…

Slza v Toskánsku

Svetlá a film

pod holým nebom.

Iba ja sama,

ty si tu nebol.

Radšej sa zabával

a pritom jedol.

Pil víno s medom,

keď si vysmädol.

Rozhovor pri ohni

s pohárom v tráve.

Portrét nežnej ženy

maľujem práve.

Úsmev chvíľami

vystrieda slza.

Spomienka vráti sa

stará sťa hrdza.

Pod slnkom

v Toskánsku

si tečie.

Zažili bolesť

i nebezpečie.

A maľba na stene

je z duše,

ktorú tá bolesť

ešte kúše.

Opraviť dom,

zahojiť rany.

Úsmev a slza

jednej ženy…

Slzy lásky

Raz navštívim snáď

aj tých, ktorí neveria,

že v údoliach prebývam.

Šaty s bodkami, rúž,

výstrih do neba,

tebe sa spovedám.

Dverami vráť

ostrov milencom

stratený v hĺbke v nás.

Kedy bozkom si

do tmy povedal,

že stratený býval čas?

Slzami kôra

chce ranená

hladiť ma po tvári.

Prečo sama

tu iba prebývam,

a nájsť sa ma nedarí?

V údoliach vrásky

prebolia

padajúc zo skaly.

Kto veril

a opäť sklamal sa,

je v mojom žalári…

Vodopád

Padá,

zo skaly padá,

po líci slza steká,

je mladá.

Vodopád

v duši prameň má,

prečo stratená

sa v sebe nehľadá?

Opustil bralo víťazov,

niekto pokľakol

s kyticou plnou slov.

Iný hľadá smer,

možno stratenú

v plameňoch divých viet

schúlenú, zranenú.

Zachráňme vodopád

pred slanou príchuťou.

V mori je more sĺz

radosti s bolesťou.

Sladké nech na duši

trápenia stratenej.

Vánok v sne vysuší,

vodopád padá v nej…

Isabel

Prosím ťa už nehraj, už nie

piano necháva v srdci záveje.

Zabudnúť na Isabel neviem,

prázdniny odviate ako sen.

Možno až v diaľke do Marseille

odišla sama, za ňou Marcel.

Nenašiel noty odpoveď,

kde začína a končí jej svet.

Isabel opäť na zámku,

hudba klavíra vo vánku.

Len prsty a jeho klávesy,

v komnatách dlhé závesy.

Kôň, koč, truhlica so šatami

za zavretými bránami.

Slzy, spomienky, Isabel,

ostáva s tebou tvoj Marcel…

Spálená

Krv zafarbila biele víno,

keď pohár naliaty bol inou.

Stekajúc fľašou, jemnosť vlasov,

pokožky vôňa dávnych časov.

Ten čin nezmyjú jej slová,

aj keby do tmy večne volal.

Opar dychu, vlhkosť machu,

všetko vzniká a stráca sa v prachu.

Medzi city vášeň vkĺzla,

zelené oči, vlasy čierne.

Tak vyzývavá, drzá,

stratil sa cit pre všetko jemné.

Na šachovnici biela

bez pohľadu anjela.

Stratila vieru, lásku, nádej,

slzami spálenú ju nájde…

Neistá

Zelenej cukrárne vône,

zelené oči, ruky pri lone.

Iba tak na strom hľadela

v myšlienkach, na priateľa.

Sama vonku, pri stole,

ako v zime čajka na móle.

Iba káva a malý zákusok,

iba myšlienky sťa za kúsok.

Má chvíľu teraz pre seba

hľadieť si hore do neba.

Pozrieť sa na svoje sny

a či aj on rovnako sní.

Snáď spoločnou cestou idú,

snáď im city neodídu.

Snáď ju ľúbi ako ona,

tá káva jej krásne vonia.

Snáď ju bude milovať,

mohol by jej zavolať.

Myšlienky jej vyhnať z hlavy

uistiť ju, že je pravý.

Iba ona jeho je,

ona, ktorú miluje.

Nech v pokoji kávu pije,

veď im dvom sa krásne žije…

Stratená

Stratená zem,

ostrov malý.

Šíre moria,

oceány.

Loď pláva tam,

kde bol som sám.

Kým hmla sa drala

a ty si mala.

Všetko, čo chceš,

to máš aj dnes.

Ja nemám nič,

len cukor a bič.

Kde máme zem?

Kde je náš cieľ?

Ostrov malý,

už ho vzali.

Stratená zem,

stratený čas.

Láska, nádej,

sú stratené v nás…

Zjavená

Ponorím sa do hlbín,

kde nik nehľadá.

Vo vráskach dejín stratených

v diaľke ukrytá.

Každý po nej zatúži,

keď sa zastaví.

Zvykne nám aj ublížiť,

nahlas nevraví.

Ak si sám a zranený,

nechaj plynúť čas.

Ten to všetko napraví,

nemusíš sa báť.

Potom vstúpiš do dejín,

kde sa objaví.

Zjavená v jemnom páperí

ťa bozkom obdarí…

Vyvolená

Len tak sa vybrať na lúky

a zavrieť pri tom oči.

Veď kto by už len neveril,

že predsa sa nám točí.

Celý svet, celá planéta

a možno aj celý vesmír.

Tak vychutnávaj krásu života

a predo mnou sa nepýr.

Videl som ťa už na stokrát

a predsa vždy si iná.

Nemôžem ťa nemilovať,

to nie je moja vina.

Nesnaž sa utekať,

aj tak mi neutečieš.

A aj keby si zamrzla,

zohrejem ťa a tečieš.

Si voda z prameňa

a ja pohár plný.

Z teba som načerpal,

ty ma oslníš.

Nemusíš už nič viac,

už navždy v tebe.

Pozeraj na mesiac,

teba si beriem…

Divoká

Keď deň končí

a noc začína.

Ja vstávam

a svetlá zažínam.

Som tvor nočný,

tak prečo neísť von?

Práve začal víkend

a plná energie som.

Sama ako ľahká korisť,

no nemusím sa báť.

Kto chce, nech ma skúsi loviť,

ja budem v tme stáť.

Úlohy sa náhle menia,

strach ho premohol.

Z lovca korisť, dovidenia,

na nič sa nezmohol.

No noc ešte nekončí,

tak loviť budem ja.

Keďže ma nik nepretiahol

z pekla do raja…

Rimanka

Budem tvoj,

možno už iba jedenkrát.

Tak len stoj

a nechaj ma to dokázať.

Nielen raz

som pri tebe bol.

Aj keď mráz

no nás nepremohol.

Druhý raz

ako na púšti.

Pýtam sa,

či mi odpustíš?

Nemáš slov

a ani viacej síl.

Tisíc otrokov,

ja som s nimi žil.

Už však nie

to majú zrátané.

Dlhý čas

žili na hrane.

Ukončím

alebo končíme.

Pravda je

nielen vo víne.

Kopije

ma tu dostali.

Neprejdem

s tebou cez skaly.

Nechaj ma,

hlavne ďalej ži.

Ja odchádzam

za Láskou slobodný…

Crixus

Nesmrteľný Gal

Névii prisahal,

že spolu navždy sú,

aj keď ich odnesú.

Spolu už získali

čo mnohí nemali.

Život tu na Zemi

či medzi hviezdami.

Viedol ju k oltáru

kde iní neberú.

V dejinách súčasťou

bez slov a obradov.

Namiesto prsteňov

v rukách len chladný kov.

Posledné pohľady,

nikdy ju nezradí…

Gannicus

V okovách oči spútané

zavelia všetkým do zbrane.

Schúlená z nebies poslaná

si pre mňa moja záchrana.

Učený v piesku umierať

život vziať a nie darovať.

Si anjel zhora zoslaný,

prinesieš ľuďom opäť sny.

S tebou som teraz pochopil,

že umieral som a nie žil.

Máš v sebe dar a poslanie,

náš osud nás už neminie.

Ďakujem za teba i za nehu,

budeme súčasťou príbehu.

O boji za lásku a slobodu,

úctu, v pohári čistú vodu.

Moje dni sú už zrátané,

Cézar a légie poslané.

Ja dnes tu skončím na kríži,

no ty Anjel musíš ďalej žiť…!

Agron

Posledný z bratov tu stál,

ktorý sám sebe slovo dal.

Byť s nami v dobrom i zlom,

vedie ich z pekla už von.

Vlastného brata stratil,

no medzi nás sa vrátil.

Síce nie z rovnakej krvi,

každý nemôže byť prvý.

Nás spája spoločná cesta,

spoločné slobodné miesta.

Verím, že privedie do cieľa

všetkých, ktorí nám veria.

Ja ostávam slobodný sám,

kopije v tele už mám.

Agron, ty postupuj ďalej,

daj svetu slobodu, nádej…

Nezlomní

Pýcha, strata, pád.

Rím už krváca.

Zo sĺz vodopád,

zlo sa nestráca.

Koľko pohorí

bolesť prelomí,

kým tu nezhorí

a dobro nezlomí?

Telá od soli

rany zahojí.

Už ich nebolí

čo ostalo v boji.

Letí horami

pláva morami.

Pocit slobody

už nič nezastaví…

Sloboda

Keď cisár rukou mávol,

nastalo stanné právo.

Kto sa mu nepodvolí,

smrť pred životom si zvolí.

Légie postupujú,

na povstalcov poľujú.

O to, o čo usilujú,

otroci potrebujú.

Zbaviť sa okov ťarchy,

to nechce nikto zažiť.

Mať putá v hlave, v duši,

nevie, kto neskúsil.

Víťazstvo nezaručí

ani lesk modrých očí.

No postaviť sa treba,

samo nespadne z neba…

Pirát

Páska cez oko

nám silu dáva.

Keď nie si s nami,

tak radšej plávaj.

Na šírom mori

sme nebezpeční.

Nás nič nezmorí,

sme skoro veční.

Ak chceš byť

a loviť s nami.

Priprav sa žiť

s nástrahami.

Nikdy si nebudeš

ničím istý.

S nami aj jasný deň

je skoro hmlistý.

Na mori, na súši

sa nás boja.

Ak ty sa nebojíš,

neboj sa postoja.

Byť jedným z nás,

byť skoro večný.

Na lodi stáť,

pirát nebezpečný…

Burza

Ručička na hodinách

sa stále točí.

Cítim sa ako

na kolotoči.

Prečo sa na chvíľu

nezastaví?

Veď za obedom

treba predsa tráviť.

Čas sa nám večne

niekam ženie.

Pes svoj chvost

aj tak nedoženie.

Ak si tie hodiny

na čas odmyslíme.

Možno sa občas

spomalíme.

Získame tým čas

pre nás a blízkych.

Netreba naháňať

iba akcie zisky.

Burza sa nepýta,

chce iba svoje.

Neplatí za sny

a ani za prestoje…

Továreň na sny

Keď sme boli mladí,

úprimní, láskaví.

Verili v továreň na sny,

že všetko prebolí.

Stačilo tak málo

pre úsmev na tvári.

Chytiť sa za ruky

a ľahnúť do trávy.

Mali jasné plány,

splynúť so šťastím.

Miestom naše mesto,

láska s vyznaním.

Vzdávame sa snov

v továrni stratení.

Ľahnime do trávy

láskou nájdení…

Čistá duša

Úprimnosť detského myslenia,

čistota života a snenia.

Úsmev a nevinné šantenie,

kde nás nič netlačí ku stene.

V knihách je ukrytý obrázok,

šťastie si zavesme na vlások.

Ak veríš, verím ja, veríme,

že s obrázkom v knihe sa ukryje.

Píšeš ju, píšem ja, píšeme,

spolu sa pri nej aj najeme.

Stačia nám slová a dotyky,

vieš ty, viem ja a vieme s kým.

Môj svet si bola ty, nechápem,

prečo som ubíjal čistý sen?

Menil to nevinné, úprimné,

stratil a stratil sa v mojej hmle…

Dag mari – Slávny deň

Severské oči a Slávny deň

jej meno v duši volá na sever.

Zblúdilé slová, nejasný smer,

túžba vždy vraví len si ber.

No ber len koľko hoden si,

inak tvoj osud nejasný.

Zoberie späť čo patrí jej,

kde oči hľadia na sever.

Slávny deň hlavne v noci je,

kde v nedokonalosti dokonalosť znie.

Len neublíž, nech nezhasne

v jej očiach svetlo nejasné…

Ragnarøkkr – Súmrak bohov

Láska v mojom živote

už nemá miesto.

Preto sa vyberám

inou cestou.

Ohnivé zábavy,

prechádzky peklom.

Sám diabol víta ma,

no ja udávam tempo.

Fenrir sa prebudil,

žije už vo mne.

Ragnarök započal,

démon je na dne.

Bez duše, rozumu,

zbavení citov.

Dominy otroci

spútaní bez slov.

Telesné rozkoše,

mám diabolské plány.

Plamene vo mne

spália pekelné brány.

Lucifer zľakol sa,

bojí sa pekla,

ktoré som rozpútal,

voda pretiekla.

Ukončím, roztrhám

všetko, aj vesmír.

Je koniec Ragnarök

a ja som Fenrir…

Viking

Kým ty lozíš,

ja chodím.

Kým ty chodíš,

ja bežím.

Keď ty bežíš,

ja ležím.

Čakám, kým

nám nasneží.

Vždy som o krok

pred tebou.

Dosiahnem

aj na nebo.

Drž ma pevne

za ruku.

So mnou máš

vždy záruku.

Že ťa pred zlom

ochránim.

Aj keď nikto

nebráni.

Naše meče,

sekery.

Zhora nám

vždy zavelí.

Ódin, Thor

sa pozerá.

Fenrir je

veľké zviera.

Vydržíš

a nepadneš.

Nič nám

z neba nespadne.

Kým nezískaš

to v boji.

Rana sa ti

zahojí.

Zahojí sa

aj duša.

Aj keď diabol

pokúša.

Bojujeme

večne s ním.

Hlavne

mi tu nepadni.

Vyhráme

a prídeme.

Zaklopeme

na dvere.

Aby každý

počul náš

slobodný

a čistý hlas.

Tak sa pridaj,

neváhaj.

Zlu a pýche

zbohom daj.

Nech tvoria

len minulosť.

A aj tam

ich bolo dosť.

V budúcnosti

netreba.

Myslieť iba

na seba.

Ale kráčať

spoločne.

Nech sú srdcia

statočné.

Stáť vždy

ako jeden muž.

Valkýra,

ty hore krúž.

Sprevádzaj

nás do raja.

Tým je naša

Valhalla.

Ako Viking

bojovný.

Rovno stoj

a nekľakni…

Severka

Keď žiarila ich hviezda

jasne na nebi.

Vyleteli z hniezda

obaja zranení.

Spolu jedným smerom,

v spoločnom objatí.

Za chladným severom

kráčali za šťastím.

Srdcia severanov

volá Severka.

Všetkých volá domov,

vraví preber sa.

Vráť sa prosím domov,

patríš na sever.

Juh nechaj južanom

prosím, len mi ver…

Morena

Smrť si nás volá k sebe básňou,

ak túžiš po nevere s láskou.

Vycerí jemne zuby nad ňou,

červený rúž, opar, je chladnou.

Jediná spravodlivosť všetkým,

bozk na rozlúčku pred tým.

Príde, kým neodíde s každým,

aj s tým, ktorý myslel, že navždy.

Zima a chlad vo vnútri, chladne

list na rozlúčku na dne.

Sneh padajúci k hviezdam,

sny o živote vám nedám.

Predo mnou ste si všetci rovní,

pokľakneš bohatý aj skromný.

Tak ako holý si tu prišiel,

odtiaľ holý aj každý zišiel…

Lesana

Stojí dom ja som v ňom,

pred ním strom, idem von.

Na polia, do lesa,

na lúky smejem sa.

Ku rieke, k jazeru,

ryby snáď zaberú.

Ak aj nie, nevadí,

rádio naladím.

Zahrá mi ako vždy

každý hit úžasný.

Ľahnem si do trávy,

myšlienky spomalím.

Čakám tu každý deň,

snívam si krásny sen.

O víle na lúke,

láskou ju ponúknem.

Budeme tancovať,

oči sa budú smiať.

A kvetmi spojení,

tešiť sa na Zemi…

O medveďoch a ľuďoch

Sedím si hore na konári

a dobre vraj bolo.

Keď každý vedel kde patrí,

držali spolu, nie sólo.

Úcta človeka k prírode,

prírodné zákony.

Vedeli so zbraňou i bezbranní

nie sme len sami.

Ľudia, zvieratá a lesy,

málo či mnoho?

Večierky, zábavy aj plesy,

prišiel kto mohol.

Túlať sa lesom prírodou,

mať vzájomný rešpekt.

Žiť v harmónii s pohodou,

naliať si čisté víno, nie sekt…

Víla zo sídliska

V ordinácii na sídlisku

blondínka sedí na blízku.

Úsmevom očami pohladí,

pri nej ti vôbec nič nevadí.

Odbery krvi pohoda,

hrozí ti citová nehoda.

Snáď nemá srdce z kameňa,

skúmavky na stole vymieňa.

Príjemné pocity v blízkosti

strácajú sa všetky bolesti.

Víla ich vylieči pohodou,

cítiš sa pri nej byť nad vodou.

Prístup má úplne úžasný,

keď ku nej prídeš, tak nežasni.

Rýchlo ti všetko vyjasní,

ak neklopeš, tak ani nezhasni.

Úprimná, milá, chápavá,

v ordinácii je s ňou zábava.

Náladu dobrú rozdáva,

pri odchode jemne zamáva…

Drakulka Karkulka

Drakulka Karkulka

odoberá krv.

Mám chuť odtiaľ utiecť,

tak čo mám spraviť prv?

Tri skúmavky plní,

je tam toho dosť.

Neviem, či ju pije,

či len tak pre radosť.

Príťažlivý úsmev,

oči priviera.

Počujem len jej spev,

krv mi utiera.

Červený kríž, biela

ma dnes dostala.

Drakulka Karkulka

krv mi vysala…

Anjeli

Ležím v cudzej posteli

tu na cudzom území.

Zranený a bezbranný,

úsmev náplasť na rany.

Biele plášte anjelov

vchádzajú do mojich snov.

Rajským plynom na duši

sladko spím, nič netuším.

Preberám sa do raja,

kde bolesť, rany a ja.

Kde sestričky, anjeli,

spolu šťastní veselí.

Poďakovať za slová,

občas niekto zavolá.

Že sú s nami na Zemi

ľudia ako anjeli…

Sám sebou

Úsmev mi padá cez zuby,

zo skaly kvapka zranená.

Nebo sa s hviezdou zasnúbi,

prečo sa osud s nami hrá?

Spálená koža na hrudi,

beznohý pláva rukami.

Krv v žilách stále mi prúdi

a ďalší deň je za nami.

Vďačný za jediný len

na posteli bez bolesti.

Bol by ako večný sen,

nerob si žiadne starosti.

Nádej v bielych rukávoch

tam, kde úsmev nechýba.

Zatajený dych pre dvoch

v nemocnici prebýva…

Prečo?

Prečo zdraví

všetky priania majú

a chorí

si iba jedno prajú?

Prečo si zaľúbení

lásku vyznávajú

a láskou zranení

na seba zabúdajú?

Prečo bohatí

chcú všetko

a chudobným

ostáva málo?

Prečo silní

útočia na slabších

a ostatní

sa len prizerajú?

Prečo rozumní

vždy ustupujú

a hlúpi si

moc uzurpujú?

Prečo dobro

nevyhráva

a zlo

sa dobre máva?

Prečo sú ľudia

k sebe tak krutí

a nevážia si

života minúty?

Život je predsa

okamih krátky.

A to čo urobíš,

nevezmeš spiatky.

Nerob tu ostatným,

čo nechceš sám.

Dobro im podaruj,

s láskou ostávaj…

More citov

Vo vzduchu

cítiť morskú soľ

a počuť vlny v diali.

Čajky pokojne lietajú

a more utápa sa v žiali.

Láskou

ho nehladia

akoby mali.

Slzy si utiera

o holé skaly.

Čakalo milencov

na lodi lásky.

Kde bude Milý

hladiť jej vlásky.

Ale loď

ešte neprichádza.

A more

vlastný boj zvádza.

Vysvetlí vlnám,

prečo ich nečešú.

Prečo ich krásu

k nebesám nenesú.

Snáď aspoň rybár

nájde si cestu.

Pozdraviť more,

skloniť sa k miestu.

Uctiť si dary

a jeho silu.

Možno tu privedie

aj svoju Milú.

Spolu s ňou moru

učešú vlny.

Nech všetci na Zemi

láskou sú plní…

Údolie lásky

Padá bolesť v nás

aj ja upadám.

Kedy príde čas

zbaviť sa tých rán?

Mnoho pohľadov

sklenených očí.

Trápenia bez slov,

kto to ukončí?

Máme silu v nás,

srdce na dlani.

Postaviť sa zas

pomôcť bezbranným.

Každý v sebe sám

kráča údolím.

Kde tých mnoho rán

láska zahojí…

Pomník

Z posledných síl

kráčam tam hore.

Kde teba mám,

nechcem byť sám.

Radšej padám

ako sadám.

Nevinných sĺz

zbaviť ťa mám.

Nedosiahnem

až na nebesá.

Ukáž mi smer,

sebou ma ber.

Odišla si,

aj ja chcem odísť.

Svet bez teba

je pre mňa pomník…

Láska a mier

Spálená zem,

spálený mier.

Je každý deň,

len súčasťou hier.

Bolesť a hnev

do diaľky rev!

Prečo sme my

odmietli mier?

Telá sú preč,

v ruke len meč.

A duše v diali

všetko nám vzali.

Nehrajme hry

na dobrých a zlých.

Dvere zavri,

ja nechcem padlých.

Odíďme preč,

kde netasia meč.

Nie bolesť hnev,

len lásku a mier…

Zabudnutí

Svetlo či tma,

teplo, zima.

Nikto na nás

už nespomína.

Padli sme tam,

kde bol každý sám.

Tisíce tiel,

to nebol náš cieľ.

Kto plány má

a ženie vás tam.

Je tvoja vina,

keď v ruke máš zbraň.

Strojca plánu

nech ide za ňu.

Nech si ju má,

jeho je tma.

My chceme byť,

svetlo zažiť.

Teplo doma

nech láska nás má…

Hviezda

Ktorá z tých hviezd

by mala ma viesť,

ktoré svietia na nebi?

Keď blúdim sám,

nádej hľadám,

som stratený.

Neviem či chcem,

či sám dokážem

ti prisahať.

Že kým kráčam tmou

dňom i nocou

budeš ma mať.

Hviezda ma má,

noc je mladá,

tak si ma ber.

Buď svetlom tmy,

len nezhasni,

prosím ťa ver.

Že cestou ciest

nechám sa viesť,

ak budeš tam.

Nádej je v nás,

príde náš čas,

len teba mám…

Svetlo

Mám ľadové ruky,

cítim teplo v nás.

Bičujú nás muky,

teplo strieda mráz.

Zrodení v bolesti,

v bolesti zronení.

Necítime kosti

nikde vítaní.

Keby boli slzy

sladké po víne.

Nechceme byť drzí,

nie sme na vine.

Otvoriť sa svetu,

ukázať mu tvár.

Dosiahnuť na métu,

odovzdať mu dar.

Či je pripravený

na otvorenosť v nás.

Či len očakáva

poslušnosť od más.

Chlad nám trhá srdcia,

teplo chceme dať.

Čo sa komu vracia,

to chce odovzdať.

Snáď svet pripravený

bude na teplo.

Tu na našej Zemi

nezhasne svetlo…

Otázka a odpoveď

Vojna a mier

tak sa s tým zmier.

Že medzi nami

sme iba známi.

To, čo bolo,

je na dvoch póloch.

Už nie len jeden

stratil sa sen.

Kameň v sebe

si prosím nenes.

Ja nechcem v tebe

byť ranou z nebies.

Nemôžeš ty,

nemôžem ja.

Nie je tvoja

ani moja vina.

Slaná slza,

sladkosť vína.

Nie som drzá,

len začínam.

Začni aj ty,

usmej sa ži.

Našim citom

nič neublíži.

Od života

už otázku máš.

Odpoveďou

je to, čo mu dáš…

Sopka

Namiesto hlavy

sopka je.

Tu lávu slov

dážď nezmyje.

Chŕli sopečné kamene,

ukáže silu na stene.

Láva si cestu vytvorí,

prekoná tisíc pohorí.

Jej slovo pritom nezhorí,

skôr teba ako seba zmorí.

Je kráľovnou aj na mori

myšlienka sa tam vynorí.

Loď lásky nikdy neponorí,

chráni ju a vždy sa zverí.

Keď každý v bielom páperí

v láve sopky jej uverí…

Voľný pád

Tak skoč so mnou

hneď z rána.

Voľným pádom

do neznáma.

Viem

čo asi myslíš,

že nás dole

čaká známa.

No to sa ale mýliš,

ten skok je pre radosť.

Tej reality vôkol

je na dnes myslím dosť.

Nezatváraj oči

počas letu pri úbočí.

Roztiahni aj ruky,

necítiš žiadne muky.

Voľným pádom strmhlav

sa so mnou trocha pobav.

Veď čas príjemne beží

pri tebe píšem, snívam, ležím…

Myšlienky

Myšlienky nás opäť ťahajú

do hlbín, kde nič nie je.

Ako to teraz zastaviť?

To presne ešte neviem.

Kde sú naši strážni anjeli,

ktorí verne pri nás stáli?

Keď sme v kúte sedeli

a myšlienok sa báli.

Snáď nás ešte zachránia

a vrhnú sa do hlbín.

Nebudú sa pýtať na mená

a kto má koľko slabín.

Čakáme na nich spútaní,

myšlienky nás už majú.

Snáď sa ich tiež neboja

a boj s nimi nevzdajú…

Všetko alebo nič

Utekaj, bež,

preskoč, prelez.

Zober si všetko,

inak nemáš tu miesto.

Všetko či nič,

postav a znič.

Do ruky bič

a naplno krič!

Dokedy mať

namiesto byť?

V pozore stáť,

bez lásky žiť.

Zmeniť sa dá,

keď zmeniť to chceš.

Ži ako máš,

veď dobre to vieš…

Čarodejnica

Pre svetlo nevidím tmu,

kedy pustíš ma konečne dnu?

Pre hviezdy nevidím mesiac,

už by si s tým mohla prestať.

Buď konečne láva, čo tečie,

sopkou, čo dáva nebezpečie.

Chcem oheň, búrku, kus teba,

nehovor, že sa to nedá.

Roztiahni mapu a oči,

ukáž mi, kde mám odbočiť.

Na ceste po tvojej zemi

pôjdem hluchý, slepý aj nemý.

Nech láva zaleje polia

z pahorka do údolia.

Tmu pomaly vystrieda svetlo,

odletíš lietadlom či metlou…?

Zuzana

Sedeli sme spolu v tráve,

dole v údolí.

Každý sníval o Zuzane,

hlava zabolí.

Nikto na ňu nedosiahol,

ruky neboli.

Snažil sa, no nič nezmohol,

nič nedovolí.

Priateľstvá odchádzali,

láska neprišla.

Všetko sme jej darovali,

no ona odišla.

Po rokoch sa stretávame

dole v údolí.

Spomíname na Zuzanu,

už nič nebolí…

Falošný

Svet je falošný

a každý sa tvári,

že to tak nie je.

Tak nalož mi

ak myslíš,

že vo mne

démon drieme.

Čo myslíš?

Prečo každý

len niečo hraje?

Sme závislí,

nikto už nikomu

nič nepraje.

Tak nakopni,

ak v tebe ostalo

ešte niečo.

Alebo zakopni

o obrubník

a povedz prečo?

Zmení sa,

iba ak zmeníme

samých seba.

Svet je náš,

tak robme presne

to, čo treba.

Nech nie je

falošný,

my nekončíme.

Ukonči,

veď túto hru

hrať nemusíme…

Mamon

Byť kráľom medzi chudobnými,

či chudobným byť kráľom?

Byť v živote zjazdárom,

či uprednostniť slalom?

Ísť rýchlo iba za cieľom

a nevšímať si cestu.

Tlačiť sa za ziskom

v ústrety mestu.

Keď zisky rastú,

stávaš sa kráľom.

Nemyslíš na iných,

nemáš to darom.

Pomaly prichádza

po vrchole pád.

Tvoj život začína

mať iný spád.

Zrazu si na chvoste,

už viac nie kráľom.

Teraz si pochopil

čo je to mamon…

Démon

Démon útočí,

kto to ukončí?

Nik sa neženie

dobro zúročiť.

Celé trápenie

bije do očí.

Kedy vietor sa

opačne otočí?

Do plachiet zafúka,

novú silu dá.

Nech sa naša loď

len tak nepoddá.

Bojuj s démonom,

naraz proti dvom.

Jeden v tebe je,

ohňom zohreje.

Nedaj sa nalákať

jeho medové reči.

Vyskúša, ako mať

ťa v svojom náručí.

Tí, čo sa poddali,

vopred už prehrali.

Ty iba rovno stoj,

nevzdávaj tento boj…

Odmietnutý

Prečo si nepomohol,

keď ja som už nemohol?

A ani nepomôžeš,

robíš si iba čo chceš.

Prečo si nechcel ma tu?

Neprosím o odplatu.

Len tvoje vysvetlenie,

prečo si povedal nie?

Chcel som byť iba bratom,

s tebou loziť na strom.

Nechcel som tvoje veci,

zvyšok sú samé kecy.

Nebol som plánovaný,

nestihol si ma zraniť.

Možno to je tak dobré,

o život tu nežobrem.

Ja nezískal som,

no ty si stratil.

Nebyť bratom

ti osud vrátil…

Neprijatý

Ja som nezabudol

a ani nezabudnem.

Či som tu bol

a či ešte budem.

Si večne so mnou,

si v mojej hlave.

Nechcem byť tmou,

kde ty si práve.

Nezvládol som

a nezvládnem.

Byť len tvoj strom,

kým nepadnem.

Bol si neprijatý

týmto svetom,

do bolesti

v ňom odetom…

Bohatý

Na konci dní

pre osamelých

je víno v pohári.

Červené krv

sa zdá, že napraví,

nič zlé on nespravil.

Kráčal tam sám,

sa rozdával,

nik mu nič nedával.

Na lúkach duší

stratených

v objatí zaspával.

Oblátka, víno,

chlieb a soľ,

písané v knihe kníh.

Kto rozdá

seba navôkol,

stáva sa bohatým…

Plody

Nielen telo,

aj dušu nasýtiť treba.

Nielen chlebom,

veď nechce tak veľa.

Čítaj si riadky

spredu aj spiatky.

Uprac si v hlave,

čo zbytočné máme.

Očisti dušu,

nech ťa nekúšu.

Myšlienky ťažké

vymeň za ľahké.

S ľahkosťou duše

vystrel si z kuše.

Amorov šíp

a bude ti líp.

Môžeš ním zasiahnuť

aj holku z Česka.

Nasadni na vlak,

nech ho nezmeškáš.

S úsmevom v tvári

vydaj sa v diali.

Neseď už doma

s rukami v žiali.

Natiahni do pľúc

čerstvého vzduchu.

Dopraj si v živote

aj trochu vzruchu.

Neúsmev za úsmev

vymeniť treba.

Slová už padajú

z jasného neba.

Užívaj cestu,

užívaj čas.

Neubi zbytočne

to cenné v nás…

Deň a noc

Deň s nocou sa mení

pri otváraní dverí.

Niečo tam aj stálo,

no bolo toho málo.

Ja chcem ostať v byte,

nech city sú skryté.

Neukázať skaly,

iní by ich brali.

Len kamene sivé,

počasie premenlivé.

Ľudia takí istí

naháňajú zisky.

Ostaneme vnútri

pri otváraní dverí.

Nech sa náš svet s nami

s dňom nocou nemení…

Lásky kvet

Príjemné ráno

v hoteli.

Tak povedz áno,

ja vystrelím.

Raňajky v posteli

alebo v tráve.

Tu sme si prestreli

a jeme práve.

Ponúkneš mi

aj zákusok?

Trocha teba,

len za kúsok.

Bohaté raňajky

sú základ.

Nevysvetľuj mi,

nedávaj výklad.

Radšej sa mi

tu celá prestri.

Nech máme

náš deň pestrý.

Aby sme mali

na čo spomínať.

Večernou

cestou do kina.

A po kine

opäť v posteli.

Na romantickej

večeri.

K nej niečo sladké

budem chcieť.

A ja darujem ti

lásky kvet…

Vrchol slov

Keď Milý svoju Milú

vysiela na vrchol.

Bez dotykov a bozkov

len pomocou slov.

Len papierom a perom

v liste poslanom.

S tou vytúženou ženou

dosahuje zlom.

Už pri otváraní listu

sa celá zachveje.

To čo má byť vnútri,

to vnútri tam aj je.

Predstavu má hmlistú,

otvára sa ona.

Slová a vety sa tisnú

jej do lona.

Celým telom číta,

cíti písmená.

Cíti veľmi dobre,

čo to znamená.

Bez dotykov a bozkov,

len pomocou slov.

Vydal sa jej Milý

na vášnivý lov…

Riadky lásky

Snívala byť milovaná,

láskou spútaná.

Nekonečná túžba v srdci

bola písaná.

Milovala v básňach lietať,

stránky hladila.

Vôňu dreva, silu stromov

v knihách cítila.

Bola ženou fantázie,

nekonečnej túžby.

Takú ako ona

zaslúži si múdry.

Pri mori vždy sedávala,

na vlny hľadela.

Čakala, či neprinesú

niečo do cieľa.

Na pláži sa prechádzala,

slová hľadala.

Aby Vám tu tieto riadky

s láskou nechala…

Nakresli na kameň

Iskra zapálila plameň,

tak prečo ma dusí?

Ten, kto mal byť môj prameň,

veď nič viac nemusí.

Len smiať sa, dýchať so mnou,

to nás násobí.

Blázniť sa, bicyklovať cestou

Ezkou či Sobi.

Byť jedným, jednou v jedno,

nič nepredstierať.

Láskou naplniť aj vedro,

dávať, a nie brať.

Chcem ostať tvojou iskrou

a ty môj prameň.

Povedz mi to bez slov,

nakresli na kameň…

Prameň

To všetko, čo zhorelo v nás,

si so sebou zoberie čas.

Plamene spálili dni,

noci aj spoločné sny.

Budeme prameňom snáď

v rubrike nálezov strát.

Darovať nádej z vína,

môžu si zaspomínať.

Spomienky na krásu tých,

odviate nevysvetlíš.

Unášať prúdom sa dá,

nech prameň v nás neupadá…

Košické leto

Zážitky, city

lásky i emócie.

Pohľady dievčat

z mestskej polície.

Úsmevy, pery

a náhodné gestá.

V najlepšom by vraj

trebalo prestať.

Dlhé vlasy, kohút

či holá hlava.

Pochabé nápady

mladosť nám dáva.

Zábava, uličky,

fontána, miesto.

Cez vôňu parfému

som ťa tu zviedol.

Ľúbil ťa, zaľúbil,

miloval, zhrešil.

Pohľadom do teba

všetko vyriešil.

Horúce leto

nám telá spája.

Tiež pozri do mňa,

so mnou vystrájaj.

Mestom na miesto,

spoločnou cestou.

Carpanom, Divadlom

Sláviou, Aidou.

Horúčku v nás

zmrzlina schladí.

S košickým letom

nám nič nevadí…

Amfiteáter

Tak natočme film,

ktorý nekončí.

Nech padá nám

z výšky pocit.

Že máme jeden druhého,

aj keď slzy sa tisnú z očí.

Kamerou zachytiť do siete

aj ten, ktorý z mosta padá.

Ako list plávajúci po rieke,

láskou si večne mladá.

Na najväčšom plátne pod nebom

ho pozerať s hviezdami.

Padajúc voda našich slov,

ten film sme predsa my…

Slzy kométy

Zhasínala slzy

voskom na sviečke.

Aj keď v očiach mrznú,

city sú večné.

Mliečnou dráhou letieť,

míňať súhvezdia.

Kedy opäť stretnem

tú, ktorú mám rád?

Hviezdy, sviečky, slzy

boli, budú, sú.

Vzťahy plné hrdzí,

obeť pre krásu.

Nech nezhasne naša,

slzy kométy.

Ja Mars, ty Venuša

z modrej planéty…

Splav

Neboj sa povedať,

že ho tak ľúbiš.

Hornád si tečie,

ty po ňom túžiš.

Voda si padá

do hĺbky duše.

On prišiel z Marsu

a ty z Venuše.

Ryby si plávu,

myšlienky v tebe.

Cítia ich rovnako,

aj keď sú nemé.

Splav si nás uberá,

uber si z neho.

Pohľadom z mosta,

z obidvoch brehov…

Table of Contents

Len tak si žiť 1

O knihe 2

Len tak si žiť 4

Náš útulný starý karavan 5

Náš svet 6

Zahodení 7

Opustení 8

Sobota 9

Nedeľa 11

Sám so sebou 12

Túžba 13

Vratko 14

Poklady malých rúk 15

Dianka 16

Detské sny 17

Traja 18

Pohľad domov 20

Slza v Toskánsku 21

Slzy lásky 22

Vodopád 23

Isabel 24

Spálená 25

Neistá 26

Stratená 27

Zjavená 28

Vyvolená 29

Divoká 30

Rimanka 31

Crixus 32

Gannicus 33

Agron 34

Nezlomní 35

Sloboda 36

Pirát 37

Burza 38

Továreň na sny 39

Čistá duša 40

Dag mari – Slávny deň 41

Ragnarøkkr – Súmrak bohov 42

Viking 43

Severka 46

Morena 47

Lesana 48

O medveďoch a ľuďoch 49

Víla zo sídliska 50

Drakulka Karkulka 51

Anjeli 52

Sám sebou 53

Prečo? 54

More citov 56