NEVERTE BÁSNIKOM

Renáta Montmartre Bogdáni

Autor

Vydavateľ

Licencia

Vydanie

GKBN

Renáta Mortmartre Bogdáni

Greenie knižnica

CC–BY–NC–ND

Prvé (2019)

010000

Poznám svoje limity

Ako v básni, tak aj v próze. Viem, čo mi ide, viem, kde to kríva.

Viem, že moje básne nie sú najhoršie, no na druhej strane nie sú ani zďaleka geniálne. Viem že rytmus aj rým mi často len sekunduje, lebo na prvé miesto kladiem ideu.

Zbierky básní mi vyšli len v elektronickej podobe, s prózou mám väčšie plány. Tam sa to, aspoň doteraz, rysuje na knihu. Na román ani novelu sa necítim, no taká tá zbierka poviedok, tú by som zrejme dokázala zostaviť v typicky Renátkovskej kvalite.

A čo sa týka poézie, ostáva mi s ňou len koketovať. A v kútiku duše sa zmieriť s tým, že na výhru v literárnej súťaži to zrejme nebude.

A tak nemám toľko trpezlivosti so skladaním „rubikovej kocky básne“, ako Zuzka, ktorej každá báseň je sťa malý skvost. A už vôbec to nevidím na sonetový veniec, ktorý so svojou pevnou štruktúrou som videla doposiaľ len od Erika.

Renáta. B.

V tejto zbierke sa čitateľovi predostrie prierez môjho sveta. Nájde tu básne aj punkové texty piesní. Je to vlastne akási esencia od začiatkov mojej tvorby až po súčasnosť. Je v nej odkaz na moju milovanú záhradu, na lásky a sklamania z nej, na depresie a nočné mory, čo ma kvária a aj na mnou už notoricky omieľanú problematiku závislostí, ktorá robí z ľudí nesvojprávne bábky.

Copyright: Renáta Bogdáni

Doslov: Stefan Ziegler

Rok vydania: 2019

Obsah

NEVERTE BÁSNIKOM 1

Poznám svoje limity 2

Obsah 3

Moje bohatstvo 4

Balada o Boháčovi 5

Vina 6

Strom života 8

SpomínaM 10

Besnenie 11

Blázni 13

Priepasť 14

Načo? 15

Zlovestné ticho 16

Valkýra 17

Vamp lady 19

Osve 20

Ná-dej 21

Delírium 22

Všetko a nič 23

Nový začiatok 25

Záhrada prázdna 26

Načo pravda? 27

Nočná trauma 28

Šeď 29

World of Chaozz 30

Dva-JA 31

Le-dva 32

Sladký dom-ov 33

Pres/s/tať 34

Povedz B 35

Doslov 36

Moje bohatstvo

Neprídem

v tridsaťeurových teniskách

na tristoeurovom bicykli

a nevysolím

tri tisícky

za tepaný plot

popred

tridsaťtisícovú chatu

Nebudem

sa biť do pŕs

a

nepozvem ťa na večeru

do Ufa nad Bratislavu

Mám len seba, tvrdú hlavu

mäkké srdce, krutú pravdu

Desiatky obrazov

a stovky kníh

tisíce veršov

v tichu sa rodiacich

....

Neverte básnikom, nemajú nič. Len krvavé srdce, na dlani gýč.

Balada o Boháčovi

Bol raz jeden veľký pán,

na meno sa nepýtaj !

Čo priateľstvo si kupoval

na názor sa ťa nepýtal...

Celé dni pil, vo veľkom snil a hodoval.

Aj svet sa mu klonil, bol mocný kráľ.

Bol raz jeden veľký pán,

no odkiaľ, to sa nepýtaj !

Čo detičky obľuboval,

no teba sa to netýka !

Všetko, čo chcel, si proste vzal a bolo fajn.

Tak v lunaparku žil náš mocný kráľ.

Bol raz jeden veľký pán,

no kam šiel sa nepýtaj !

Raz choroba ho premohla,

no tej ten peniaz nechýba.

Tak darmo chcel, aj on trpel, jak chudoba.

Len náhrobný kameň vraví: hľa bol raz kráľ !

V smrti sme si rovní: veľkí – malí, mocní-slabí, princezné aj Popolušky.

Vina

Najprv bola vina,

Od nej sa odvíja

Každučičká bolesť

vnorená do vína.

Bývala som milá,

Než si porozbíjal

Moje sny v tvoj dotyk,

Zrúcal si dominá.

Vinná je nevina,

Nevinná je vina.

Vinná aj nevinná

Je tá kvapka vína.

Keď ťa už nevídam,

Aj slnce zhasína.

Skrotená  som líška

Bez teba stratím sa.

Črepiny ne-lásky,

Na prach sme rozbili,

Načo všetky hádky,

Veď sme sa hodili.

Vinná je nevina,

Nevinná je vina.

Vinná aj nevinná

Je tá kvapka vína.

Stále je tu chyba,

Prázdnota ubíja.

Neprijímam koniec,

Ja stále začínam.

Vinná je nevina,

Nevinná je vina.

Vinná aj nevinná

Je tá kvapka vína.

Keď ťa už nevídam,

Aj slnce zhasína.

Skrotená som  líška

Bez teba stratím sa.

Sladké slová, vraj iba pre teba. Poet ich rozsieva, kade chodieva.

Medové rečičky – návnada pre ryby.

Pochybuj, premýšľaj, kto je tu bez viny ?

Strom života

Aký máš strom?

Čo je plodom tvojho života?

Kvitneš plne, či len razom

padneš do blata?

Možno si aj bonsaj vzácny

skvostne stavaný

stále vkusne ostrihaný

magnet na dámy

Možno v kľude na vidieku

ticho nasávaš

Jutovina ladí oku

a si krása krás !

Ale predsa je tu možnosť

že si stratený

Že si rástol nadivoko

bez opatery

A darmo ti naložili

mešce peňazí

Pomaly sa roztratili

-jesenné listy !

Opustený ostal si sám

v kraji  bez svetla

lesk a bieda kurtizán

ťa podviedla

Skromné plody nič nestoja

Odraz mladosti

Si len prázdne torzo stroja

- Zbierka kostí

Sníval si o krajšom svete

o láske a  kráse

no len drobné ostali ti

pár výhonkov  básne

Neverte básnikom, opijú vás sladkým slovom.

O kráse, o láske, vzbudia vo vás vášne.

Sladkými slovami hladia stehná, ňadrá, vnady.

Poet nespútaný je na posteli nahý !

SpomínaM

Spomínam každý deň,

plačem nad Tebou,

straší ma vlastný tieň

v krajine tieňov.

V bolestiach rodím svet,

akého ešte niet.

Bez lásky, bez hostí,

bez štipky radosti.

Jak víchor kvílim

a neutícham.

A v tejto chvíli

je každý z nás sám.

Žíznime po láske,

po čerstvom chlebe,

po sne čo necháme

schované v sebe.

Sýtym závidíme

trpiac hladom.

Plačeme  ticho

v chlade na dedine

Medové motúze ! Básnik vie, ako vám ich ťahať pod fúzy.

Aby ste uverili vo vlastnú výnimočnosť.

Venuje vám báseň, napíše pieseň, vkradne sa do srdca a odchádza ako obyčajný zlodej snov...

Besnenie

Útlak je balvanom stále ťažším.

Znášaš, no zárezy počítaš si.

Kvapka za kvapkou plní pohár,

Až raz ukážeš brutálnu tvár.

...brutálnosť v nás...

Besnenie.

Začína sa

Besnenie.

Nič mi nepripomínaj,

Ešte nie!

Zákerná brutalita,

Besnenie.

Víťazí tvoja pýcha,

Besnenie.

Pokračuje

Besnenie.

Hlboko nezvažuje

Besnenie.

Odtrhnutí z reťaze

Všetci sme.

...

Nie si od barbarov lepší ničím,

Ak už nič nestaviaš, všetko ničíš.

Už slza za slzou plní pohár,

V zrkadle stráca sa brutálna tvár.

...nezmysel náš...

Besnenie.

Začína sa

Besnenie.

Nič mi nepripomínaj,

Ešte nie!

Zákerná brutalita,

Besnenie.

Víťazí tvoja pýcha,

Besnenie.

Pokračuje

Besnenie.

Hlboko nezvažuje

Besnenie.

Odtrhnutí z reťaze

Všetci sme.

Toto som písala ako text piesne. A Bláznov tiež. No sú to také tie nárezy, punkové bláznenie nespútanej duše. Kde sa môže ľudská myseľ slobodnejšie vybúriť, ak nie vo svete hudby a fantázie ?

Blázni

Blázni, šialení, sú tu všetci grázli.

Vreckári, zlodeji, tu sa všetci našli.

Piatok zbližuje, pivo sa kupuje.

Na každej zábave divo sa tancuje.

Blázni,

Grázli,

Skazení

Na zemi,

Všetci sa tu našli.

Kamarátime sa, kým spolu pijeme.

Ožerieme sa a hneď sa bijeme.

Piatok treba piť, bez toho to nejde.

V sobotu opica, tá už dáko prejde.

Blázni,

Grázli,

Skazení

Na zemi,

Všetci sa tu našli.

Nikto sa nebojí alkoholu, trávy.

Mladý máš žalúdok, veď to dáko strávi.

Aj dievky núkame, nech si dajú s nami.

Veď to zostane iba medzi nami.

Blázni,

Grázli,

Skazení

Na zemi,

Všetci sa tu našli.

Priepasť

Delí nás polka

republiky

Skade je toľká

pachuť viny ?

Samota trpí

odcudzením

a vtáky v tŕní

padnú k zemi

Ty  fajčíš

Camelky

Ja vláčim

karamelky

V samote

stratené

holúbä...

Blaznieme

len spíme jemne

A sme v úplne odlišnom svete. Vo svete virtuálnych básnikov, ktorými prekvitajú básnické portály. S ohňostrojom komplimentov a lajkov. Sladké zaláskovanie aj odláskovanie bez toho, aby sa človek odhalil spoza monitora.

Načo?

Prekážky máme

iba v hlave

Načo je spoveď

ak nie práve

na odblokovanie

bariér ?

Zastavme čas

a očisťme priestor

od balastu v nás

Len nájdime miesto

kde vieme byť

šťastní zas

Zlovestné ticho

Doznel už krik a plač

A už len mrazí nás.

Zachránení sú už zachránení

A stratení navždy stratení.

Nával snehu neprežil,

A možno nikdy nežil.

Možno mi len veľa sľúbil,

No nikdy ma neľúbil.

Postávam nad prázdnym hrobom.

Ticho šepkám moje Zbohom.

Pochoval ho svet pod snehom,

Kat, čo nie je mojím svetom.

Už neviem, či naozaj žil.

Či neboli to len prázdne lži.

A čo so mnou ? Či ja žijem?

Alebo zaživa hnijem?

Tá lavína drieme v nás

A padne vždy: zas a zas a zas a zas.........

Valkýra

Zlovestné je

Meno moje

Mordad

Vraždím neviniatka

Mordujem priania

Potrat

Nie som anjel života

lež smrti

Ja vás zaznamenám

živí ste či mŕtvi

Duše vám pozbieram

iní vás súdiť budú

či zaslúžite večné zatratenie

či uniknete nášmu súdu

Mňa nespoznáte

veď mením tváre !

Krídla mi nedotrháte

Dorastú mi ďalšie stále.

Na pohrebe

panovníka

panna obeta

Na loďke

je podávaná

ako večera

Na biely šat nevinnosti

krv sa prúdom valí

Tak sa mladosť s ním zasnúbi

v krajine Valhally

Všetky oči ma už pália

Moja dýka pannu sťala !

Jej krv mi na rukách schne

Viac rečami hovorím

Vždy len jedno komolím:

Odpusťte

Vamp lady

zo zla je až banalita

zatemnená myseľ kmitá

plné obrátky

z lások ostáva škrupina

celuxová hatlanina

pán nedokonalý

zaseknutá ručná brzda

gumy horia

a sneh vŕzga

v salóne mi gély dajú

prsty zlatom ovešajú

na čele brázdy

botox skrášli

vlasy dolepia

prsia nafúknu

len dušu nechajú

tisícročnú

Osve

ideme vlastnou cestou

nerumádzgaj

pri mne nestoj

ako soľný stĺp

keď nie spolu

tak aj osve

keď niet z čoho

aj tak poďme

neplávam so zdochlinami

ber ma celú

aj s chybami

deravými ponožkami

ideme len vlastnou cestou

bo nemáme

voľný priestor

medzi nami - milencami

Ná-dej

ostýchavo

romanticky

zaslepenosť

fanatičky

vzýva nebesá

prepotená

až do nitky

neopúšťam

nádej nikdy

spásne

klamem sa

Delírium

dráždim hada bosou

nohou

prišľapujem vtáka

ústa mám jak vráta !

ľúbim ostrov

nadivoko

bez pozlátka

lži sa vrátia..

vidím biele myši

krysy

slzu v oku vraha

milovať mi bránia

sfetovaný tuhne

v kúte

psychopat a muky kruté

chystá iba

pravda

právd

Všetko a nič

Máme všetko

čo sme chceli

len toho niet

kto sa s nami

o kus tepla podelí

Máme mäso

chlieb a mlieko

a koláč sa nepripiekol

Len tie rany

na duši

zlatá faloš v nás dusí

Máme veľa

No nedáme

Do úst biednych

stratených

V zlatej klietke si lietame

A raj nie je na zemi

Toto všetko

pivo, víno

vyteká nám

z nosa, úst

Na to peklo

vlastnou vinou

nedokážem zabudnúť

My sme mäso

krv a mlieko

Pripečení kmášu telo

naše, lež sa nedarí

zliepať rany slinami

Hystéria

prejedania

prevracia nám žalúdky

Averzia ide z chleba

z mäsa, krvi

aj ľudí

Steká všetko

pivo, víno

po brade aj po stole

-*-*-

Ako krásne by sa žilo

mať útechu v kostole

Nový začiatok

Prestanem sa trápiť

Vážne

A prestanem písať

Básne

V prestrojení neprepadnem

O polnoci

Pumy

Žiadne

Prestanem budovať meno

Čo znelo

Tak osamelo

Nevzývam viac Boha Jeho-

Va sa

Nepodobá

Na akvarel

Čisté Nebo

Previažem si

Oči nehou

Záhrada prázdna

V zákutí záhrady

zápasí záhradník

s pátosom kráľa

Zástena mátoží

Máme síl viac než dní

kým príde spása

Zástupy mávajú

nástupu kráľa

Strácame zásluhy

kráčajúc na hrad

Prázdnymi bránami

vchádzame zrána

Rúcame zábrany

plápolá sláva

Kráľovná v zázemí

nádvoriu máva

Spálená súzvukom

krásy sa stráca

Malými vrátkami

vchádza k nám láska

Záletník vráť sa mi

v zátiší prázdna

Načo pravda?

Prečo pravda

páchne potom ?

Prečo plačem ?

Čo ťa po tom ?

Prečo klame

ryba na dne

ohnivého jazera?

Presso chladne

misy prázdne

a pravdu

nám

netreba

Nočná trauma

A nadíde deň

Príval sa zastaví

Bez duše bdiem

Nad troskami

Skráti sa tieň

Tulák sa zastaví

A ja neviem

Prečo Boh troška mi

Neuvoľní sen

Príkro sa valiaci

Zo škár aj dier

Invázia myší

Šeď

Strácame sa v šedi

asfaltovo bledí

omietnutí popolom

Z koláča si neodlom !

Zahaľ ruky

nohy, dlane

aj tvár, nech nik

nezrie na ne

Strácame sa v spleti

sietí

čo prezradia nám len deti

Šupiny obrastú tváre

sila básní

neustále

horí

teplou

žiarovkou

stretnime sa

nanovo

World of Chaozz

Láska

nie je povinná

Nenanútiš

Nepokradneš

Nepožiadaš manželku blížneho

svojho

Láskanie

na stole plnom vína

Nenútene

Nemé tiene

Požehnané dobrodenie

Sladké semä

Láskaj

ma len ak to cítiš

že ma musíš

nútiť

kradnúť

v depresii neupadnúť

Požiadaj ma o kus času

čaj o piatej

morskú riasu

Miluj srdcom

abo nijak

lebo v láske

som

vždy

vinná

Dva-JA

Žijú to isté –

nie je to

to isté

Cítia to isté

nie je to

to isté

Jednu nosíš na rukách

druhú pochovávaš

Kriste

Dvaja

vidia to isté

ne neopíšu

nenakreslia

nezrkadlia

So srdcom na tácke

nepredstavia

odrezanú hlavu

Salome

Dve mysle

nie také isté

i keď nezištne

skáču si v reč

Hádajúc sa na hladine

s vlastným odrazom

márnosti

Le-dva

Ty voľná

ja viazaná

učesaná

strapatá

Ty snívaš

ja blúznim

na príťaž

zablúdim

Ty hore

ja dole

nad nami

rozpálené

zore

Ty bledá

ja tmavá

vieš

to sa stáva

že rovnaká cesta

inam nás vedie

rovnaké gestá

inak zasnené

Sladký dom-ov

Lomcuje mnou sila básne

Čo ňou je

a čo len márne

skladá slová do klbka ?

Jak fakľa, čo nevzbĺkla

Ako nemo predať vášne

nech na papieri nezhasne ?

Čo je veľa

a čo málo ?

Nech vieš že to

za to stálo

Postav dom

a zasaď strom

kvet za oknom

pod ním záhon

Domov je ticho

teplých stien

praskot ohňa

bzukot včiel

Domov je krik, nemý plač

prázdne hniezdo

suchý chlieb

Pres/s/tať

Raz prestanem

hľadieť priamo

dýky slnka púšťať na dno

rozpálenej dúhovky

hľadieť na hnus

špinu sveta

odkvitnutie

peklo leta

lebo slnko spáli trávu

zhorí les

zanechá pachuť

...

Raz prestanem

počúvať vás

hlasy nenásytných

tvorcov právd

falošnej cudnosti

a diletantných rád

tu v tôni podsvetia

neradno

sa obzerať

...

A prestanem písať, čítať,

z podzemia sa k vám ozývať

spovedať sa

radiť pánom

čo si lesk kradnú neprávom

Povedz B

Nehovor mi

ako ti chutí

rozviaže jazyk

premaže smútky

Povedz aj B

ak bolí hlava

žalúdok, pečeň

úd, čo nevstáva

aký si chorý

ako len ležíš

neschopný činu

ako sa tackáš

aký je bordel

na "mieste činu"

Veď priznaj,

ako si vypil

alpu pod paplónom

červený olej

potiahol

omylom

Potom sa ukáž

keď už doryháš

keď kvôli lietaniu

nie si môj, ani náš

Pomaly pozmývam

tvoju pečeň z dlážky

Zomrel z chorobnosti

Život je raz krátky !

Doslov

Písať básne je terapia. Aj terapia. Keď čítam básne od Renáty, tak mám pocit, že dokonca aj úspešná terapia. Asi pre ľahkosť, ktorou sa mi prihovárajú. Nikdy nemám pocit, že by nad ňou jej emócie a zážitky získavali prevahu. Jej spôsob vyjadrovania je priamy, bez zbytočných kudrliniek a zložitých obrazov. Sú priame. Preto – predpokladám – osloví najmä tých, ktorí sami bojujú s nie ľahkými životnými podmienkami a zložitými životnými situáciami. Pretože práve takto a toto potrebujú počuť. Nepotrebujú počuť niekoho, kto podlieha a narieka, ale niekoho, kto ešte stále dokáže byť nad vecou. Potrebujú počuť bojovníčku tak so sociálnymi podmienkami ako aj s vráskami, ktoré jej kreslia do básní osobné vzťahového problémy.

Poetické „lapsusy“ – s ktorou sa autorka v úvode vyrovnáva so zbytočnou prísnosťou – sú väčšinou funkčné a nepôsobia deštruktívne. Naopak, aj v básňach je cítiť zmysel Renáty pre reportáž a schopnosť presne vyjadriť atmosféru, v ktorej vznikli. Básne nevyvolávajú žiadne pochybnosti o tom, čo chce autorka sprostredkovať. Vďaka tomu má táto zbierka šancu osloviť širšie spektrum čitateľov – skúsených čitateľov poézie, aj tých menej skúsených.

Stefan Ziegler

Table of Contents

NEVERTE BÁSNIKOM 1

Poznám svoje limity 2

Obsah 3

Moje bohatstvo 4

Balada o Boháčovi 5

Vina 6

Strom života 8

SpomínaM 10

Besnenie 11

Blázni 13

Priepasť 14

Načo? 15

Zlovestné ticho 16

Valkýra 17

Vamp lady 19

Osve 20

Ná-dej 21

Delírium 22

Všetko a nič 23

Nový začiatok 25

Záhrada prázdna 26

Načo pravda? 27

Nočná trauma 28

Šeď 29

World of Chaozz 30

Dva-JA 31

Le-dva 32

Sladký dom-ov 33

Pres/s/tať 34

Povedz B 35

Doslov 36